Knud Pedersen var en mand med en helt særlig kunstnerisk ambition: At sætte projekter i gang, som er dømt til at mislykkes. Som da han i 2009 søgte ’den ledige stilling’ som generalsekretær for NATO med ordene: "Jeg er 83 år og har brugt en stor del af mit liv på forskellige gøremål uden at det er lykkedes mig nogensinde at slå nogen mennesker ihjel. Men jeg vil gerne møde nye udfordringer."
Andre af Knud Pedersens projekter gik ud på at få Prins Joachim kåret til konge af Frankrig, ligesom han i et brev til Dronning Margrethe anmodede om en benådning af sønnen og finansmanden Klaus Riskær Pedersen, der havde fået en dom for økonomisk kriminalitet.
Instruktør og billedkunstner Carina Randløv har fulgt Knud Pedersen fra 2013 og frem til hans død i 2014 og interviewet en række fremtrædende repræsentanter fra den danske og internationale kunstscene.
"Knud Pedersens projekter er kendetegnet ved en blanding af humor og dybsindighed, og de lirker til vores forestilling om, hvad der er muligt," siger hun.
Eller som direktør for Statens Museum for Kunst Mikkel Bogh formulerer det i filmen: "Det lå indbygget i hans praksis, at mange af de her ting ikke nødvendigvis skulle gennemføres, men at ideen i sig selv skulle sætte nogle tanker i gang eller bare give anledning til at tænke et sted eller en institution eller en praksisform på en anden måde."